CLAIRES KNÆ
MANDAG DEN 29. JUNI
Jérôme?
Aurora.
- Alt er muligt, - Ja, når det er mig.
I Paris forleden ventede jeg at løbe på dig, men her -
- Bor du her? - Ja, til leje. Jeg er på ferie.
- Ved søen? - I Talloires.
- Så er vi naboer. Oppe i byen? - Ned til søen.
Jeg har et hus, som jeg skal sælge. Jeg regner med at blive i tre uger.
Jeg har ledt efter dig overalt. Bor du ikke i Paris mere?
- Jo. Er du stadig i Marokko? - Nej, i Sverige.
Hvad laver du her på 'Kærlighedens bro'?
Jeg læste i min kaffegrums, at jeg skulle møde dig.
Men du genkendte mig ikke. Er jeg så forandret?
Nej, du er smukkere og yngre at se på end nogensinde.
Men jeg styrede jo båden, og desuden kigger jeg ikke efter damer mere.
Jeg skal nemlig giftes.
Lad os spise frokost sammen, så sejler jeg dig hjem bagefter.
Sjov, at vi ikke sås igen.
Efter 1945 holdt vi sommerferie i Bretagne.
Jeg legede med Deres brødre, til jeg var 12 år.
Philippe var flink, men Bernard var slem. Og De var aldrig med.
Jeg var 15 og foragtede små drenge. De bemærkede vist heller ikke mig.
Jeg kan sagtens huske Dem. Brusende hår og en blå cykel.
Glat hår og sort cykel. De forveksler mig med Bernadette Paccard.
Det er rigtigt. Store piger gjorde mig forlegen.
- Hvad med de små? - Jeg kan kun huske én.
Hun var otte år, var lyshåret og blev kaldt Poupinette.
Det er Marie-Thérèse Charvet. Hun er gift med Bernard nu.
Jeg tænkte nok, at hun bedrog mig med ham.
Det er min datter Laura.
Det er monsieur Montcharvin, som ejer Villa Catalpa, Laura.
- Catalpa? - Du kender måske huset?
Hun er kommet her, siden hun var 12 år.
- Det er et smukt hus. - Det skal sælges.
- Det skal vel ikke rives ned? - Bare restaureres, tror jeg.
- Legede du derhenne? - Et år spiste vi alle pærerne,...
- Det går nok ikke ned den nye ejer. - Ærgerligt.
- Kommer De ikke til at savne det? - Jeg er aldrig i Frankrig mere.
Vi mødtes i Bukarest, hvor Jérôme var kulturattaché for seks år siden.
- Jeg rejste til Paris og du til - - Stockholm, fordi -
Jeg hørte ikke et ord, selv om du havde lovet at skrive.
- En forfatter er svær at skrive til. - Det lammer også at være forfatter.
- Du er her for at skrive. - Ikke til mine venner.
Jeg tror faktisk, jeg vil holde ferie ligesom Laura.
- Har du sommerferie? - Det får jeg i overmorgen.
- Jeg skippede altid de sidste dage. - Det gør jeg ikke.
Vi laver et nummer med vores lærer. Hun en pebermø. Gammel og led.
Hun elsker at få os til at græde.
Det gør hun. Hun sidder og fryder sig. Det er modbydeligt.
Hun er ondskabsfuld, og vi laver et ondskabsfuldt nummer med hende.
- Hvad? Er det hemmeligt? - Nej. Men vi ved det ikke endnu.
Vi skal nok finde på noget.
- Men hun får dig til at græde? - Jeg græder ikke i andres påsyn.
Synet af en pige, der græder, gør mig altid blød. Især en køn pige.
- Får du så de grimme til at græde? - Hverken de grimme eller de kønne.
Skammer du dig ikke over at sidde og afsløre dine mørke sider?
TIRSDAG DEN 30. JUNI
Malet af en spansk soldat i det 18. århundrede, da Savoie var besat.
- Hvem er det? - Don Quixote.
Don Quixote og Sancho på en træhest. Han tror, han kan flyve.
Blæsebælgen gør det ud for vinden, og faklen -
- For solen. - For solen, ja.
De har bind for øjnene. Det har helten i en historie altid.
Ellers stopper handlingen.
Men alle har jo bind for øjnene. Eller skyklapper på.
- Undtagen dig, fordi du skriver? - Jeg skal have øjnene åbne.
- Blæsebælgen bruger du. - Det er heltens indskydelser.
- Figurerne har en egen logik. - Det har du også lidt.
Nej, jeg opfinder ikke noget. Jeg afdækker det.
- Tag, hvad du vil. Det skal ud. - Tusind tak skal du have.
”Oversigt over benyttede stempler på dommer- og tinglysningskontor.”
- Det er jo Lucinde. - Ja, du kendte hende jo.
Ja, men jeg havde glemt, hvordan hun så ud.
- Hun havde kort, løsthængende hår. - Hun ser så utilnærmelig ud der.
Nej, hun er da køn.
Jeg havde ikke troet, du var i stand til at være tro i seks år.
Der er sket meget på de seks år.
Vi har været gået fra hinanden fem-seks gange.
- Kan du huske vores første brud? - Svagt.
Vi troede begge, at det var slut, men jeg traf hende i Beirut året efter.
Og siden i Rabat, hvor hun var nede for UNICEF.
Vi gjorde alt for at undgå hinanden, men sådan skulle det ikke være.
Jeg troede, at du var en stor modstander af ægteskabet.
Ja, men når alle bestræbelser for at slippe for hinanden...
..ikke var lykkedes, måtte det jo være meningen.
Jeg gifter mig med hende, fordi jeg ved, at jeg kan leve med hende.
Det konstaterer jeg bare helt uforpligtende.
Jeg gør det af ren og skær lyst.
Hvorfor binde sig til én kvinde, hvis andre stadig interesserer én?
Lucinde og jeg har været hinanden en del utro.
Så det er gået op for mig, at alle andre er mig ligegyldige.
Jeg kan ikke engang skelne dem fra hinanden.
Den ene er lige så god som den anden, bortset fra venner som dig.
Hvad med dig og kærligheden?
- Den er nulstillet. - Helt nede på nul?
Jeg har boet alene i over et år. Det er vældig rart.
Ja, af og til, men ikke i længden.
Jeg gør som dig. Når en kvinde byder sig, tager du hende.
I mit tilfælde er der ingenting, der byder sig, så jeg har ingen.
Hvorfor kæmpe mod sin skæbne?
Jeg elsker at være alene. Det er det, jeg har lyst til øjeblikket.
Og som du siger, skal man følge sine lyster.
Som du kan se, er haven helt forsømt. Jeg må gøre noget.
- Det skal vel ikke være Versailles? - Nej, men lidt kunne man godt gøre.
Foran tennisbanerne var der en fantastisk vinmark.
Bedstefar lavede en skøn vin. Der er noget i kælderen, du skal smage.
Den lille Laura, som du så i går, plejer at spille klokken fem.
Det minder mig om en historie, jeg ikke kunne finde på slutningen til.
Den handlede om en herre på 35-40 år. En diplomat.
Meget streng, alvorlig og moralsk.
En, ingen ville tiltro den slags, men han kiggede efter de små piger.
Og han gjorde sig jo sine tanker.
En dag ryger bolden ind i hans have, og han stikker den i lommen.
Da pigerne kommer, lader han, som om han leder i efter den i nælderne.
Og da de går igen, går han hen og kaster bolden tilbage...
..fra den grund derhenne, hvor et hus er under opførelse.
Huset tilhører imidlertid en invalid dame.
Det er ikke sandsynligt, at hun spiller bold med de unge piger.
Pigerne forstår det ikke, Det gentager sig tre-fire gange.
Og efter denne første drengestreg kommer han helt ud på et skråplan.
Hvad siger du til min historie? Hvordan kan den ende?
- Jeg synes, den er smuk. - Jeg håber, du har et forslag.
Jeg burde ikke fortælle dig det, men du han vel tåle det.
- Laura er forelsket i dig. - I din roman?
- Nej, det har hun fortalt mig. - Så bunder det nok ikke så dybt.
- Men hvis det kan inspirere dig - - Du må have bemærket hendes blik.
- Hun kiggede uskyldigt på mig. - Ingen er uskyldige mere.
Hun virker meget ligefrem. Det er det søde ved hende.
jeg bringer jo mangt et ungt pigehjerte i sindsbevægelse.
Det er din metier at iagttage det.
Det er ikke nogen god historie. Den er fortærsket.
- Jeg inspirerer dig altså ikke? - Nej.
- Jeg har aldrig ville bruge dig. - Jeg er for tam.
Ja, Man kan nu godt skrive gode historier om intetsigende personer.
Men jeg henter sjældent inspiration i mine omgivelser.
- Jeg plejer jo heller ikke være der. - Men du inspirerer mig ikke.
Ikke engang hvis du gik i seng med en skolepige dagen for dit bryllup.
Hvad nu hvis jeg undlod at gøre det?
Det ville være en bedre historie. For der skal ikke ske noget.
Der er emner nok. Skulle man skrive om dem alle, blev man aldrig færdig.
Men det her emne går mig på.
For tiden er jeg ude af stand til at skrive om mig selv.
Jeg har befundet mig i en situation, der minder om din.
Jeg har en overgang været interesseret i unge drenge.
Min historie minder om din, eftersom jeg aldrig levede det ud.
Jeg var aldrig forelsket.
Den historie kan jeg sagtens skrive med udgangspunkt i mig selv,...
..men fortalt gennem en ven.
Du skal ikke regne med mig.
Du er jo bange. Hun er bare en sød lille, forførerske.
Sådan var jeg også selv. Hun trækker sig i sidste øjeblik.
Det værste, der kan ske, er, at hun render efter dig.
ONSDAG DEN 1. JULI
- Her er dejligt. Fredeligt. - For smukt til at man kan arbejde.
- Er det vores historie? - Det skal først ske.
- Og hvad hvis det ikke gør? - Et eller andet skal der nok ske.
Om det så hun er din afvisning, så sker der noget.
Så er jeg jo stadig din forsøgskanin.
- Er de modne? - Om nogle dage.
Du burde flytte hen til mig. Der er god plads.
Og så kunne du iagttage mig, alt det du ville.
Det er ikke pænt over for Mme Walter. Jeg er omgivet at forfattere i Paris.
Det her er en god, fransk familie. To piger, en mor. Forlovet, sågar.
De er mine forsøgskaniner. Det er dem, jeg vil iagttage.
Og jeg tør da ikke være alene med dig i et stort hus.
Jeg forguder dig jo.
- Er det hendes værelse? - Ja.
Jeg er næsten altid alene.
Moderen arbejder i Annecy, og pigerne føjter vist meget rundt.
Det er Claire. Den anden datter.
- De ligner ikke hinanden. - De er heller ikke søstre.
- Hvad synes du om hende? - Hold nu op.
Laura?
Har du hele tiden ligget der?
Det er vel på tide. Jeg har ferie.
Goddag.
Jeg går ind og laver lidt frugtsalat.
- Skal jeg ikke hjælpe dig? - Nej, det er en hemmelig opskrift.
- Er det ferien, der gør dig glad? - Nej.
Det er værre end resten af året. Alle mine venner er rejst væk.
I næste måned skal jeg heldigvis til Cheltenham i England.
Det gør faktisk ikke noget.
Det er en forandring. Det er ferien, jeg er ked af.
I ferien skal man ud og se sig om. Ikke bare være hjemme.
- Men Claire skal først komme. - Claire?
Claire er min søster. Det vil sige, det er hun faktisk ikke.
Mor har været gift med Claires far. Min egen far er død.
Hun kommer om nogle dage, Vi holder meget af hinanden.
- Det er synd, at mor blev skilt. - Fra Claires far?
Mor har været gift to gange, og nu er hun helt alene.
Hvor ser det godt ud.
Ferien gør Laura vemodig.
Jeg blev vemodig over at vende tilbage hertil.
Jeg var lige om at vende om. Her er så mange minder.
- Og du ønsker ikke at få flere? - Nej.
- Kan De godt lide Sverige? - Meget.
- Men jeg er der nu på grund af - - Klimaet.
Du siger hele tiden, at det er klimaet du godt kan lide.
Men lad os nu ikke tale mere om dit klima.
FREDAG DEN 2. JULI
Aurora.
Hvorfor forhindrede du mig i at tale om mit bryllup i går?
Jeg har ikke forhindret dig i noget.
Du afbrød mig og begyndte at tale om klimaet.
Det er jo rigtigt.
- Du elsker jo kulden. - Hold nu op.
Hvorfor fortælle om det? Det interesserer dem da ikke.
Jeg bryder mig ikke om at være forsøgskanin.
Næste gang jeg ser pigebarnet, siger jeg det altså.
Så gør dog det.
FREDAG DEN 3. JULI
Jeg har slået mig ned i Sverige, fordi jeg skal giftes i næste måned.
Han havde ikke engang betroet mig det.
Lucinde arbejder for UNICEF og er i øjeblikket i Afrika.
Det må være hårdt at være væk fra hinanden netop nu.
Så meget glædeligere er gensynet. De er vant til det.
Vi har varet meget væk fra hinanden på de seks år.
- Det skal De vel ikke være mere? - Ikke så meget.
Man får kun et stærkere forhold af at være lidt væk fra hinanden.
Jeg er nok for besiddende.
Jeg tolererer det ikke. Derfor er jeg alene efter to ægteskaber.
- Far døde jo. - Resultatet er det samme.
- Det kan du ikke gøre for. - Det siger jeg heller ikke.
Tværtimod. Jeg har ikke fortjent det.
Fejlen er nok, at jeg tror for meget på kærligheden.
Din generation betragter jo kærligheden som forældet.
Jeg vil blæse på, hvad andre synes.
Det er vel ikke min skyld, at andre piger er så åndssvage?
Der var ikke mere kærlighed, da du var ung, end der er nu.
Måske lidt mere hykleri. Det er det eneste.
- Du siger de mest tåbelige ting, - Hør, hvordan hun behandler mig.
Jeg gider ikke tale om ligegyldigheder.
Det her er ikke noget, jeg kan tale med om. Jeg går.
Det er første gang, hun ter sig sådan offentligt.
Hun keder sig. Vennerne er rejst.
Hun ville til Korsika med en flok venner.
Men jeg ville ikke have, at hun tog så langt væk helt alene.
Hendes søster kommer om et par dage, og til august skal hun til England.
Uha, den er 14.10. Jeg skal være på kontoret 14.30. Farvel.
Aurora, mind hende lige om det ærinde, hun har kl. 15.
- Farvel. - Farvel, madame.
- Mange tak. - Du må hellere trøste hende.
Du har et påskud. Du skal minde hende om hendes ærinde.
Jeg skulle minde dig om det ærinde, du skal ordne for din mor kl. 15.
- Sendte hun dig herhen? - Nej, det gjorde Aurora.
Det er et dejligt sted. Er det dit sted?
Ja, når folk keder mig. Det er ikke Dem, jeg mener, men mor.
Vi elsker hinanden, men hun misforstår alt, hvad jeg siger.
Hun var vældig sød og undskyldte dig rigtig pænt.
- Hun sagde ikke, at jeg var slem? - Nej, hun talte pænt om dig.
- Hun sagde mange pæne ting. - Ja, hun roser mig over for andre.
Men når jeg er der, modsiger hun mig altid.
Hun skal altid være på tværs. Jeg giver hende ret for at få fred.
Hun er jo min mor, så jeg må alligevel give mig til sidst.
- Ellers holder jeg meget af hende. - Og det er gengældt.
Jeg skulle ikke være gået på den måde. Hvad sagde hun?
At du var vred over, du ikke måtte komme til Korsika.
Det passer jo ikke. Jeg ville ikke selv.
Jeg har ikke noget imod at være her. Her er bare lidt nedtrykkende.
Jeg vil hellere kede mig alle mulige andre steder.
Alle mine venner er rejst. Maske skulle jeg være taget til Korsika.
Jeg har det lige omvendt. Så smukt, som her er, kan jeg ikke kede mig.
Ja, her er smukt men jeg er ved at blive kvalt.
Så kravl derop.
Da vi var små, vandrede vi altid op i bjergene, Claire og jeg.
Lad os tage en vandretur en dag. Er du bange for at klatre?
Overhovedet ikke, men det er nu ikke, fordi jeg føler mig indespærret.
Skønheden er trættende i længden. Man skal væk fra den ind imellem.
Ja. Når man elsker hinanden, skal man undertiden væk fra hinanden.
Præcis.
LØRDAG DEN 4. JULI
Goddag.
Aurora er taget til Geneve.
- Aurora er taget til Geneve. - Jeg kan ikke høre noget.
Aurora er taget til Geneve.
- Er du så helt alene? Keder du dig? - Lidt.
- Hvad laver du? - Læser en ret uinteressant bog.
- Kom med. Jeg har nogle gode bøger. - Jeg tager lige noget tøj på.
Hun er smuk, men ser utilnærmelig ud. Du skal have én, der ikke er så kold.
- Passer vi ikke godt sammen? - Ikke umiddelbart.
Hun er faktisk ikke min type. Jeg har ikke nogen type.
Fysikken tæller ikke for mig. Inden for rimelighedens grænser...
..er alle lige meget værd, Det er det åndelige, der tæller.
- Man kan se det på fysikken. - Hvad?
- At I er forskellige rent åndeligt. - Du har ret.
Da jeg var ung, var mit kvindeideal noget helt andet end Lucinde.
Fysisk og åndeligt er hun ikke skabt til mig.
Men dem, der er skabt til mig, bliver jeg træt af.
Jeg gifter mig med Lucinde af den simple grund,...
..at vi på de seks år, der er gået, ikke er blevet trætte af hinanden.
Hvorfor skulle det så ikke holde? Det lyder nok lidt ulidenskabeligt.
Ja, jeg vil elske fra starten, ikke først efter seks år.
Ellers er det mere venskab end kærlighed.
I bund og grund er kærlighed og venskab vel én og samme ting?
Jeg er ikke venner med dem, jeg elsker. Kærligheden gør mig ond.
Jeg tror ikke på kærlighed uden venskab.
Det er muligt. Men venskabet kommer siden.
Der er en smuk ting ved venskabet, jeg ville ønske kærligheden havde.
At man respekterer hinandens frihed.
Jeg er besiddende. Frygtelig besiddende.
Det må du ikke være. Det vil forpeste dit liv.
Jeg ved det godt. Jeg er skabt til at være ulykkelig.
Men jeg bliver ikke ulykkelig. Jeg er glad og tænker kun på gode ting.
Ulykkelig er noget, man vælger at være.
Når jeg har modgang,...
..tænker jeg på de gode stunder, og at det ikke nytter at græde.
Jeg tænker på, hvor vidunderligt det er at leve.
- At jeg vil have det sjovt. - Hvad vil det sige?
At jeg vil leve. I dag er jeg for eksempel rigtig glad.
I morgen er jeg maske nedtrykt, men så tager jeg mig sammen.
Jeg retter min opmærksomhed mod noget andet.
Noget, jeg synes er fantastisk, og den stemning holder resten af dagen.
- Men hvis jeg er forelsket - - Hvad så?
Så er jeg optaget af det og glemmer, hor glad jeg er for at leve.
Du må ikke ofre din livsglæde for kærligheden.
Men det er du også for fornuftig til.
Jeg vil betro Dem noget.
Jeg bryder mig faktisk ikke om at være forelsket.
Jeg interesserer mig ikke for noget og holder op med at leve.
- Har jeg måske så ikke ret? - Nej.
Sådan der.
- Flot. - Ja.
De er flotte. Jeg laver en smuk buket til dig.
- Hvad tror De ikke, mor siger? - Det er da meget uskyldigt.
Hun vil synes, det er fjollet, at De giver mig dem.
- Så giv hende dem. - Det kan De gøre, når De kommer.
Lad mig få den der.
- Bare den? Vel ikke til din mor? - Nej, den skal stå på mit værelse.
- Hvad vil du så sige til hende? - At De har givet mig den.
- Vil hun ikke synes, det er fjollet? - Ikke en enkelt. Faktisk -
- Faktisk hvad? - Ikke noget.
SØNDAG DEN 5. JULI
- Godaften, Jérôme. - Stik Dem nu ikke.
M. Jacques Desmarais, min nabo og gode ven, og det er M. Montcharvin.
- Er de fra Deres have? - Ja, de er meget udsprunget.
Jeg elsker dem sådan.
Jeg kunne vælge mellem den her villa og en på den anden bred.
Jeg valgte desværre den her på grund af udsigten.
Jeg kan ikke lide at bo ved foden af bjerget.
- Hvorfor? - Det gør mig urolig.
Jeg ville også foretrække den anden bred.
Der er frit udsyn til La Tournette og Dent de Lanfont,...
..nogle majestætiske, betagende bjerge.
- Det er, så man mister pusten. - Jeg er uenig.
Bjergene er langt smukkere set nedefra.
Det er, som om man ligger i en vugge, og de beskytter én.
- At de styrter ned over os. - Nej.
Men huset ligger for lavt. Man han ikke se noget.
Jeg kan vise Dem det smukkeste sted. Ved Col de L'Aulp. Har De været der?
- Ja, jeg var der tit som barn. - Skal vi ikke gå derop?
- Det tager højst tre timer. - Tre timer? Det kan vi da godt.
- Hun udnytter Deres eftergivenhed. - Jeg kan godt lide at gå ture.
Hvis vi har tid, kan vi også klatre op til toppen af Tournette.
Hvis vi tog af sted om eftermiddagen, kunne vi overnatte på et hotel.
- De åbner i disse dage. - Nu går du for vidt, Laura.
Tør du ikke at lade os overnatte sammen på hotel?
Nå, men De kan i hvert fald komme og hente mig i morgen.
- Godnat. - Godnat.
Godnat, Laura. Og god tur.
- Godnat, Laura. - Alle gode gange tre.
Tør jeg nu også betro Dem min datter? Hun er meget forelsket i Dem.
- Det er leg. - En leg, man lader sig rive med af.
Hun ved, at jeg snart skal giftes.
Jeg spøger. Jeg er glad for, at det er én, der er seriøs.
Jeg håber, det er Deres datters seriøsitet, De forlader Dem på.
Når man skal giftes om en måned, er man vel seriøs?
- Det går Laura vel også ud fra. - Lad os håbe det.
MANDAG DEN 6. JULI
Det her er det smukkeste sted. Lige midt i kredsen af bjerge.
- Man kan ikke se jeres hus. - Nej, det ligger bag grantræerne.
- Har De det godt? - Glimrende.
- Er det rigtigt? - Ja.
Ville De hellere være sammen med Deres forlovede?
Ja.
Jeg håber da, at De befinder Dem bedre sammen med hende.
Jeg forlader jo dig for hende.
Hvis jeg befandt mig bedre sammen med dig, blev jeg.
Og hvordan skulle jeg opdage det?
Hvad nytter det også at sammenligne?
Jeg befinder mig glimrende.
Og ved du hvad, lille ven? Jeg synes, du er noget uforsigtig.
- Hvordan tør du stole på mig? - Det gør jeg heller ikke.
Men jeg har brug for noget erfaring.
Derfor tager jeg nogle chancer. De har mere på spil end jeg har.
De er jo så godt som gift, og jeg har min frihed.
Jeg har også min frihed. Lucinde og jeg respekterer hinandens frihed.
Jeg lader hende gøre, hvad hun vil i håb om ...
Nej, i forvisning om, at hun ikke gør noget, jeg ikke ville bryde mig om.
Hvis man gør hinanden fortræd, hvorfor så leve sammen?
- Det her ville altså glæde hende. - Naturligvis.
Mine følelser er jo venskabelige. Det er ikke forbudt at have venner.
- Som Aurora? - Ja, som Aurora.
Jeg holder meget af hende. Hun er utrolig sød.
- Har I talt om mig? - Ja, det har vi da.
- Hvad har han sagt? - At jeg skulle passe på med Dem.
Slip mig.
- Ja, ja. Vil du ikke lege med mere? - Nej.
Jeg vil være forelsket i én, der gengælder min kærlighed.
Du har hele livet for dig, lille ven.
Du lyder som min mor.
Jeg vil giftes tidligt. Nogle piger gifter sig, når de er 16 år.
Det synes jeg er forkert. Hvorfor skulle du dog gifte dig nu?
- Mor gifter sig igen. - Med sin ven fra i aftes?
- Jeg kan nok ikke bo hos dem. - Du læser da bare videre.
I Grenoble eller Lyon. Eller sågar Paris.
Ja, det kunne jeg selvfølgelig.
Der er noget jeg gerne vil sige til Dem.
Nej, gå lidt væk, og bliv der.
Jeg tror, jeg er lidt forelsket i Dem.
Hvis der kommer én som Dem, der elsker mig mere,...
..så ville jeg nok forfølge ham.
- Hvad ville din mor sige? - Hun ville være henrykt.
- Da ikke én på min alder. - Alder er uden betydning for mig.
Jeg har aldrig været forelsket i en dreng på min egen alder.
TIRSDAG DEN 7. JULI
Jeg kan ikke lide mine jævnaldrende.
Jeg synes, de er tåbelige.
Jeg virker måske tøset, men det skal du ikke lade dig narre af.
Jeg er meget moden af min alder.
Da mor blev skilt betroede hun sig til mig.
Så jeg tænker mere avanceret end andre piger på min alder.
Mine venner er langt mere barnlige.
Jeg kan sagtens forestille mig at gifte mig,...
..men trods alt ikke lige nu.
Hvorfor skulle du dog gifte dig? Vi lever ikke på Ludvig den 14.s tid.
Din mor lader dig jo gøre, hvad du vil.
Mor kører mig faktisk ret strengt, men det er udmærket.
Hun giver mig gode råd, og det er møg irriterende,...
..men hun har temmelig tit ret, for -
- Hvorfor? - Fordi jeg er ret skør.
Indimellem kan jeg finde på hvad som helst.
Jeg elsker min mor, og hun bliver ked af det, hvis jeg gør noget dumt.
Derfor opfører jeg mig ordentligt.
Jeg afviser alle drengene og ser meget utilnærmelig ud.
Jeg kunne lige så godt være skør, men i øjeblikket er jeg rolig.
Jeg befinder mig dog kun et skridt fra at vælge at være skør.
Hvorfor gør jeg det så ikke?
Det er nok mor, der holder mig tilbage.
Hvis jeg nu havde en far, som Clairs, for eksempel,...
..så ville det trække mig direkte i den anden retning.
Er Claire mere skør?
Nej, Claire er forelsket i en fyr, som skal holde ferie her.
De er hele tiden sammen.
Jeg har aldrig været forelsket i en dreng. Det bekymrer mig.
Jo, da jeg var lille. Helt lille.
Jeg faldt for én, da jeg var 12 ½. Det var ikke, fordi vi lavede noget,...
..men jeg elskede ham. Siden har der ikke været nogen.
Dit følelsesliv har altså stået stille i fire år?
Nu vil jeg gerne elske en anden rigtigt,...
..men jeg ser kun jævnaldrende drenge, og dem er jeg bange for.
- Dem er jeg instinktivt bange for. - Hvordan bange?
Instinktivt.
En selvopholdelsesdrift. Jo flottere han er, desto mere bange er jeg.
- For ikke at kunne modstå ham? - Nej. Jeg - Nej.
Jeg kan ikke lide unge drenge, fordi de er påtrængende.
Hvis en fyr er sød, går jeg tur med ham, hvis jeg keder mig.
Når jeg keder mig, kan jeg føle, at jeg elsker hvem som helst.
Det irriterende er, at han efter et stykke tid tror, at han er noget.
Han går og siger, at jeg er forelsket i ham, og så er det slut.
Jeg føler mig ikke tryg sammen med unge drenge.
Jeg foretrækker én, der kunne være min far.
Jeg savner en fars kærlighed.
Hos én, der er lidt ældre, finder jeg lidt en faderskikkelse.
Jeg vil tage del i det, han laver, og give min mening til kende om det.
Jeg vil være ved hans side og føle mig lille, så har jeg det godt.
ONSDAG DEN 8. JULI
- Goddag. Er du Claire? - Ja.
- Er Laura her ikke? - Nej, Vincent kom og hentede hende.
- Hvem? - En god ven, som var kommet hjem.
- Er Aurora stadig i Geneve? - Jeg har ikke set hende.
Så er du altså helt alene?
- Bor du i Paris? - Ja.
- Du er heldig. Det er flot vejr. - Rigtig flot.
Nå, men så må jeg hellere kigge forbi i aften.
- Gilles. - Hvordan går det?
Du ser godt ud. Det er en af vores lejers venner.
- Hvor er du blevet så brun? - Friluftsbadet i Paris.
TORSDAG DEN 9. JULI
- Var det det hele? - Ja, jeg havde nogle ærinder.
Resten er statshemmeligheder.
Men du har forhåbentlig en hel masse at fortælle mig.
Både ja og nej. Der er ikke sket ret meget.
Men det er jo inspirerende. Jeg har skam også hemmeligheder, monsieur.
Men han har tavshedspligt. Han er min forsøgskanin.
Det kan jeg få i morgen med alle detaljer.
FREDAG DEN 10. JULI
Hold nu op med det der.
- Hvem er det? - Vincent. En god ven.
Det eneste, der kan drive mig, er nysgerrighed.
Jeg gad vide, om hun ikke kastede sin kærlighed over mig...
..ansporet af dine fantasier.
Jeg måtte tage mig sammen for at kysse hende forleden.
Jeg tog ikke hendes hånd, som man tager en god vens eller et barns.
Jeg nød denne kontakt, og det irriterede mig.
Vi gik hånd í hånd, og det forekom mig ikke syndigt,...
..men snarere formålsløst.
Jeg føler ikke, at jeg bedrager Lucinde,...
..men at jeg foretager mig noget formålsløst.
Lucinde har det hele. Hvad mere kan jeg ønske mig?
- Hvorfor så dette eksperiment? - For at glæde dig. Jeg adlød dig.
Og får at se det mislykkes. Man kan aldrig vare sikker på noget.
Hvis jeg forbød mig selv at tale med andre kvinder...
..og at kigge på dem og undgik deres tilnærmelser, så -
Så ville min kærlighed til Lucinde være en pligt i stedet for en glæde.
Jeg gifter mig for at være sammen med Lucinde, ikke med en anden.
Det har intet med vilje at gøre. Det er jeg i hvert fald sikker på nu.
En del af kærligheden vil altid være vilje.
Den del skulle gerne være minimal.
Og min oplevelse forleden af, hvor minimal den er,...
..gav mig en pragtfuld følelse.
LØRDAG DEN 11. JULI
Claire?
- Ja. - Claire?
Giv mig lige tre minutter.
- Så piger er man kun forelsket i? - Det kan kun være et fysisk forhold.
Et venskab opstår først bagefter. Det starter med et fysisk forhold.
- Og så kan man blive venner? - Så bliver det mere rent.
- Hvad med Laura? - Jeg er slet ikke hendes type.
Hun er til store, veltrænede fyre.
En sporty type, og jeg er nærmest det modsatte.
- Hvorfor ser du hende så? - Vi er klassekammerater.
- Jeg har da set jer sammen. - Der er altså intet mellem os.
- Hun er i al fald ikke forelsket. - Der kan du bare se.
- Men du kunne godt være det. - Det tænker jeg slet ikke over.
Jeg ved, hvilken type hun falder for, og har ikke lyst til at forsøge mig.
Pigen skal falde for mig på stedet. Jeg skal ikke til at gøre kur.
- Du kan da prøve at forføre hende. - Nej, jeg har ikke en chance.
Piger overrasker nogle gange.
Kvinder er selvfølgelig mærkelige, men indtil videre -
- Er det så et kærlighedsforhold? - Nej, bare et venskab.
Der er måske en anelse hengivenhed.
Jeg kan godt lide at kærtegne hendes næse lidt og sådan.
- Kærlighed, hengivenhed, venskab. - Det er meget specielt med hende.
Du skal ikke lytte til ham. Kommer du?
- Er vandet godt? - Skønt. Kom.
- Skal De ikke med? - Ellers tak. Vandet er for koldt.
- Endelig. Jeg håber, de venter. - Jeg skulle skrive til min far.
Behøver det at tage en time? Hvad skriver du?
- Det må jeg vel selv om. - Næste gang venter jeg ikke.
- Du kan da bare tage af sted selv. - Okay, hej.
- Jeg henter dig klokken tre. - Ja.
Kom nu.
- Er du sur? - Ja.
Meget?
SØNDAG DEN 12. JULI
Aurora? Læg pennen fra dig, og kom og nyd landlivets glæder.
Jeg skriver lige siden færdig.
Hæld dem ud der. Du skal have en kurv. Bed dem om det.
- Laura? Vil du hente en kurv til? - Pas på. Du maser dem.
Er du sikker på, de er modne her? Lad mig smage.
- De er gode, ikke? - Det er surt.
Var dit surt? Her er et, der er godt. Det er skønt.
Det er skønt.
- Jeg plukker nogle. - Læg dem i min hat.
- Vil De have et? - Er de modne?
- Ja, de er rigtig gode. - Så lad mig smage et par stykker.
De er meget gode. Nu skal jeg tage den.
Tak.
Hold op. Jeg falder ned.
Prøv lige at se ham der.
Nej, det er langt. Det er ikke sådan et.
- Det er trods alt grækere. - Skægget skal ikke være for langt.
- Sådan der. - Det kan jeg ikke lide.
Jeg har haft et stort fuldskæg, men det var håbløst at holde.
Hvad er nu det?
TIRSDAG DEN 14. JULI
- Nyder du den 14. juli? - Det er skønt.
- Jeg er for gammel til den her dans. - Nej.
- Tak. - Vil du danse videre?
- Vil du danse? - Jeg er for træt.
- Bare en lille dans? - Nej tak.
- Jeg rejser i morgen tidlig. - Hvorfor siger De det?
- Nu har jeg jo mødt Dem. - Forretninger?
Stakkels børn.
TORSDAG DEN 16. JULI
Ja. Den var inde.
- Tak for kampen. - Hvor er du blevet god.
Goddag.
- Skal De ikke spille? - I dag vil jeg bare se på.
Lige i nettet.
- Det er som at spille mod dig. - Jeg kan godt se det.
- Og jeg vinder garanteret. - Det kan jeg ikke tro.
- Hvad laver de? - Han samler hendes bold op.
Han kikser da hele tiden.
FREDAG DEN 17. JULI
Jeg foretrækker at tale med dig frem for at spille tennis.
Og her - Du laver forsøg med mig, men undgår selv ethvert eventyr.
Forsøgene fører ikke til meget.
Jeg er i transit. Jeg har et liv et andet sted, men det her er dit liv.
- Jeg er også i transit. - Gennem længere tid, ikke sandt?
Du må ikke forspilde din skønne ungdom.
Min skønne ungdom kommer og går. Og går og kommer.
Find dig en fyr, og hold op med at jamre.
Det gør jeg sidst på året.
- Hvem siger det? - Mit kaffegrums.
En fyr? Hvem? Hvor? Hvor finder jeg en fyr?
Der er da nok af dem. Som nu den 14. juli.
- Den 10. juli. - Ham var du da lidt lun på.
Jeg kan jo godt lide mænd. Det er derfor, jeg ikke vil have én.
Hvorfor den ene frem for den anden? Noget skal tale for det.
Når man ikke kan få dem alle, vil jeg hellere undvære.
Det er meget abnormt og amoralsk.
Vel ikke amoralsk, når jeg lever i afholdenhed.
Hvorfor skulle jeg kaste mig i armene på den første den bedste?
- Det behøver det vel ikke være. - Jo. Hvis han kommer, kommer han.
- Her? - Lige så godt som noget andet sted.
Man skulle tro, jeg havde travlt. Du synes, at jeg er gammel. Gammel!
Sidste år ville jeg se, om jeg stadig kunne tiltrække meget unge mænd.
Den nye generation, som er et totalt mysterium for mig.
Jeg besluttede mig for at nedlægge fem på en uge.
- Fem? - Og jeg fik tre - flotte fyre.
Var det godt, bortset fra selve sejren?
Ja. Jeg kunne godt have fortsat, men det handlede jo om forfængelighed,...
..og den er hurtigt tilfredsstillet, så jeg vil hellere vente.
Jeg kan godt vente. Det at vente er rart i sig selv.
- Hvis det ikke trækker ud. - Bare rolig.
Din historie er mere interessant end min.
Nej, for dit forhold til unge piger er mere ubestemmeligt.
Mit sværmeri løber ud i sandet. Der er ikke mere at fortælle.
Forsøger hun at gøre mig jaloux? Næppe.
Eksperimentet er slut for os begge.
Vi fortsætter hver især med vores liv.
- Ved du hvad? - Hvad?
Ikke noget. Men nu er det pludselig mig, der udtænker romaner.
- Jeg har en idé, men den er nok - - Lad mig høre.
Du skal gætte det. Det er en tanke, ikke noget afprøvet.
Jeg har taget min rolle så alvorligt, at jeg har udbygget den.
Min romanfigur kan godt føle noget, som jeg ikke ligefrem føler.
Jeg føler slet ikke noget. Jeg er helt færdig med at løbe efter piger.
Jeg mener det. Store som små. Personligt er jeg færdig med det.
Nu har jeg vist sagt for meget. Er du ikke med?
Du har sagt stop, men det har din romanfigur forhåbentlig ikke.
- Han forlænger forsøget. - Nej, det er mig.
Min figur har også sagt stop med hensyn til dette forsøg.
- Er det så helt slut? - Ja, det her, men -
Hvordan skulle du kunne gætte noget, som bare er en tanke hos mig?
I virkeligheden er det ikke bare en tanke,...
..og Laura har helt sikkert fattet mistanke.
Irriterende nok kommer jeg nu til at tillægge det for stor betydning.
Det kunne være morsomt, hvis du kunne gætte det.
Men du gætter det aldrig, så nu afslører jeg det.
- Det er slut med Laura. - Det har du sagt. Og?
Det er slut med Laura.
Da vel ikke Claire?
Du vil da vel ikke påstå, at hun også - ?
Nej, det er bare en tanke. At jeg kunne være interesseret i hende.
- Den klassiske: Hun elsker en anden. - Det kunne jeg jo være ligeglad med.
Men hun foruroliger min figur og også mig en anelse.
Det var ikke værd at tale om, hvis ikke du netop gik op i antydningen.
Foruroliger hun dig? Hvordan? Kropsligt?
Hendes kropslighed er det eneste, jeg kender til.
Vi har faktisk aldrig talt sammen. Jeg har svært ved at tale med hende.
Hun gør dig forlegen.
Jeg føler mig magtesløs over for den slags piger, hvis du forstår.
Sådan har visse flotte mænd også virket på mig.
Det er morsomt, at du indrømmer din generthed.
Jeg er meget genert. Jeg slipper i reglen for at tage initiativet.
Jeg efterstræber ikke piger, jeg ikke føler er interesserede.
- Hvad med hende her? - Det er højst besynderligt.
Hun fremkalder et vist begær i mig, som er formålsløst.
Og så meget stærkere er det. Et rent begær efter ingenting.
Jeg er ikke ude på noget, men alene følelsen er ubehagelig.
Jeg troede ikke, jeg kunne begære en kvinde mere.
Og om hun så kastede sig i armene på mig, ville jeg ikke have hende.
- Jalousi? - Nej.
Og selv om jeg ikke vil have hende, føler jeg, at jeg har ret til hende.
En ret der udspringer af selve styrken i mit begær.
En gammel følelse, som pludselig er blevet vakt i mig igen.
Den uro, hun vækker i mig, giver mig ret til hende.
Jeg føler, at jeg fortjener hende mere, end nogen anden gør.
For eksempel henne ved tennisbanen i går.
Jeg betragtede parret og tænkte på, at alle kvinder har et sårbart punkt.
Det kan være halsen, taljen, hænderne.
Som Claire sad der i lysningen, var det knæet.
Det var det, der dragede mig. Lige præcis det sted,...
..hvor jeg, hvis jeg kunne følge mit begær, ville anbringe min hånd.
Og det var der, kæresten lagde sin.
Helt uskyldigt og latterligt.
Det var en latterlig hånd, og det rystede mig.
Læg din hånd på hendes knæ. Så far du det ud af systemet.
Det er det aller vanskeligste.
Man skal have samtykke til kærtegn. Det er nemmere at forføre hende.
LØRDAG DEN 20. JULI
Hvor spiller Gilles bare godt.
- Claire. - Kom så, putte.
I bund og grund kan jeg godt lide spinkle, skrøbelige piger.
Dem, jeg har kendt og elsket, har været for robuste efter min smag.
Robuste?
Lucinde er for eksempel ret sportstrænet.
Og på en måde har jeg ikke spor imod hendes sporty side.
Men hvis jeg skulle skræddersy en kvinde,...
..skulle det nok være efter Claire.
Ja, hun er smukt skabt.
Jeg tror, hun bliver en smuk kvinde.
Når hun bliver lidt fyldigere de rette steder.
Af alle de unge graciøse, smukke piger...
..bliver de færreste smukke 30-årige kvinder.
Men jeg tror, Claire vil stå distancen.
Det er ikke for sent. Du er jo ikke gift.
- Gift dig dog med hende. - Fysikken er ikke afgørende for mig.
Hvis hun bød sig til, ville jeg afvise hende.
Men det skulle gerne være af fri vilje og uden beklagelse.
Hver gang jeg har begæret en kvinde, har jeg ikke fået hende.
Alle mine erobringer er kommet bag på mig.
Og dernæst er begæret kommet.
Skyd til mig.
Hvad er der?
Slog du dig?
- Så sig dog noget. - Jeg fik den lige på fingeren.
Jeg har jo sagt, at du ikke skal bruge fingerspidserne.
Lad mig se. Så må du jo lade være med at spille.
- Gør det ondt? - Lad Aurora kigge på det.
- Jeg fik bolden lige på fingeren. - Du er jo en heks. Helbred hende.
Der er ikke brækket noget. Det ser fint ud.
Den skal masseres. Den skal bare masseres.
Jeg henter noget juice.
- Gør det stadig ondt? - Kun en lille smule.
- Skal der lidt arnika på? - Nej, det går væk af sig selv.
Jeg prøvede det der, da jeg var lille.
Den blev helt blå og måtte skæres af.
- Er det ikke for varmt at spille? - Nej, det lufter lidt.
- Kan du lide at spille volleyball? - Næh.
- Hvorfor gør du det så? - For at glæde Gilles.
For at glæde Gilles - Gør du alt, hvad Gilles beder dig om?
Ikke altid.
Du skal ikke gøre alt, hvad drengene beder dig om.
- Går det bedre? Kommer du? - Om lidt.
Jérôme.
- Jérôme. - Om forladelse.
TORSDAG DEN 23. JULI
Sejl venligst væk fra bredden. Her er campingplads.
- Hvad? - Sejl væk fra bredden.
- Tag det roligt, du gamle. - Hov, hov.
Pas lidt på, hvad du siger. Væk fra land.
- Er det Deres båd? - Ja.
Bed dem sejle væk fra land. Campisterne har klaget.
Det beklager jeg. Jeg skal nok tale med ham.
De var uforskammede over for mig.
Bær over med dem. De er unge. Jeg har sagt, de skal væk fra land.
Det skal ikke gentage sig. Det lover jeg Dem. Tak, monsieur.
- Hvad er der los? - Næste gang falder der brænde ned.
Hvabehar?
Campisterne klager over, at I sejler for tæt ind under land.
Vi sejlede 20 meter fra land. Der var ikke en sjæl.
- Folk badede ved bredden. - Det er jo til grin.
Pas lidt på, hvad du siger. Ellers skal du få med mig at bestille.
Han er meget stærkere end dig, Er du ude på ballade eller hvad?
Han er ikke rigtig klog, Vi sejlede 2O meter fra bredden.
- I kan ikke låne den, når - - Hold dog op.
I kunne sejle ud midt på søen, men skal absolut genere campisterne.
Vi generer ikke campisterne. Vi var over 20 meter ude.
I kunne jo se, at I generede ham, og så er I flabede over for ham.
Så du ham ikke? Claire kunne have fået en lussing.
Og Mme Walter vil nok nødig være på kant med naboerne.
Hun er da bedøvende ligeglad.
Mme Walter? Hvorfor taler du om min mor?
- Jeg taler med Gilles og din søster. - Ja, han tog båden. Og?
Han påstår, at vi sejlede for tæt på land og brokker sig.
Han bad dig bare søge væk fra land, fordi folk bader.
Campisterne igen? Du irriterede dem forhåbentlig rigtig godt?
- Begynder hun nu også? - Vi har alt deres papir på plænen.
De vader bare ind i haven her. De er fuldstændig håbløse. Godt gjort!
Vel var det ej godt gjort. Din mor får at vide, at du svarer igen.
- Mor er helt enig med mig. - Hun vil give mig medhold.
- Der er altid så meget bøvl. - Hvad mener du med det?
- I øvrigt er De gæst her. - Og?
Hvis der skal siges noget, er det mor, der siger det.
FREDAG DEN 24. JULI
Halløj.
- Goddag. - Goddag.
- Skal du med båden? - Nej, jeg er på vej hjem.
Jeg kører dig, så kan jeg også hilse på Aurora.
- Aurora er taget til Annecy. - Skal vi snart sejle en tur?
Eller på vandretur, som da vi var oppe ved La Tournette?
Jeg skal til frokost hos nogle af mors venner.
- Er det rigtigt? - Ja.
- Hvad så med i morgen? - Der kan jeg heller ikke.
- Det var da ærgerligt. - Ja.
Jeg synes, vores smukke venskab har fået en brat ende.
Nej, vi ses da hver dag. Hvad mere kan De ønske Dem?
Jeg havde netop håbet på lidt mere.
Det er udmærket. Og det er Deres egen skyld, det ikke blev til mere.
- De holder Dem på afstand. - Du er jo sammen med dine venner.
De kunne da bare være med.
Jeg er ikke så begejstret for dem.
- Jeg afviser konstant Vincent. - Det er ikke ham, jeg taler om.
- Det er Gilles, - Han er min søsters kæreste.
- De passer da godt sammen. - Overhovedet ikke.
Han er hende slet ikke værdig.
De hader ham, fordi han ikke er bange for Dem.
Det har jeg respekt for, men han er en spradebasse af værste skuffe.
- Få Claire til at droppe ham. - Hun elsker ham.
- Hvad kommer det også Dem ved? - Jeg siger det også bare.
Ja, De er jaloux uden grund. Hvis nu -
- Hvis hvad? - Ikke noget. Kør mig hjem.
SØNDAG DEN 26. JULI
- Nu skal jeg. Den er tung. - Tak.
- Skal den i bagagerummet? - Nej, om på bagsædet.
- Også den lille? - Ja tak.
Laura?
Ja.
- Hvornår rejser De? - Om tre dage.
Så ses vi ikke igen. Jeg bliver en uge i Geneve.
- Skal De virkelig giftes? - Ja.
- Så håber jeg, De bliver lykkelig. - Tak skal De have.
- På gensyn. - Laura?
- Vi skal af sted, Claire. - Jeg kommer nu.
- Farvel. - Farvel. Opfør dig pænt.
- Skal vi køre? - Ja, min skat.
- Husk mine plader. - Selvfølgelig.
Farvel.
- Skriver De? - Jeg skriver aldrig.
- Bare nogle linjer? - Send et kort, så svarer jeg måske.
Ring til Geneve, hvis der er noget. Farvel, min skat.
- Farvel. - Farvel.
- God tur. - Tak.
TIRSDAG DEN 28. JULI
Aurora?
- Goddag. - Goddag.
- Er Aurora her ikke? - Nej, hun er gået en tur.
Vil du minde hende om, at vi spiser middag sammen?
Jeg henter hende kl. 20.
De skal vel ikke til Annecy?
Nej. Jeg kommer lige derfra.
- Hvorfor? - Ikke for noget.
- Vil du gerne derover? - Det gør ikke noget.
- Jeg har alligevel et ærinde mere. - Er det ikke til ulejlighed?
- Men tag hellere noget mere tøj på. - Jeg henter en jakke.
Det trækker sammen, Vi er nødt til at søge i ly.
Det kan godt blive ved i en time.
Og selv om det klarer op, kommer du for sent til din aftale.
- Hvad for en aftale? - Havde du ikke en aftale i Annecy?
Jeg skulle bare forbi hos Gilles for at lægge en besked.
- Er han da ikke hjemme? - Nej, hos sin mor í Grenoble.
Han kommer sent hjem. Jeg ville minde ham om vores aftale i morgen.
- Ulejliger du dig derind for det? - De sagde, De skulle derind.
Det er muligt, at jeg blander mig i noget, der ikke kommer mig ved,...
..men jeg synes, du lader drengene køre lidt med dig.
Han har ikke bedt mig om det.
Så meget desto mere. Du vil springe til månen for ham.
Du skal ikke lade dig køre med af sådan en som ham.
De kender ham ikke. De tror måske på ham fra campingpladsen?
Nej, men han når dig bare ikke til sokkeholderne.
Han er alle tiders. Deres mening interesserer mig ikke.
Det kommer heller ikke mig ved.
Jeg har ingen planer med jer piger og skal giftes om otte dage.
Det smerter mig bare at se sådan en sød pige sammen med den klovn.
Du han få lige den, du peger på. Udnyt det dog.
Han ligger ikke på maven for Dem som Aurora, mor og Laura.
Han kryber ikke for nogen. Jeg er ret ligeglad, hvad De mener.
Er du også ret ligeglad med, hvad Gilles laver i eftermiddag?
Jeg havde ikke tændt mig at sige det, men det er for din egen skyld.
Er du sikker på, Gilles elsker dig?
- Hvad kommer det Dem ved? - Du er altså ikke sikker?
Hvorfor stod han og kyssede en pige på kajen i Annecy?
- Hvad for en pige? - Hende fra tennis. Marielle.
Nå, Murielle. Det er bare en af vores venner.
Ja, men jeg så ham i eftermiddag, så han har løjet for dig.
- Han har ikke været i Grenoble. - Han blev måske forsinket.
Så siger vi det. De gik tur sammen, og han holdt hende ind til sig.
Det er der ikke noget ondt i.
Han behøvede jo ikke tage til Grenoble.
- Det behøver jo ikke betyde noget. - Ti dog stille.
Jeg blev jo forbavset da du sagde, han var i Grenoble.
Det kommer vel ikke Dem ved, hvad Gilles laver.
Sådan må du ikke tage det. Det var jo kun for, at -
Så ti dog stille.
Her.
Det regner ikke mere.
Lad os se at komme hjem.
Hun ledte efter et lommetørklæde, men havde ikke noget, så hun fik mit.
Hun duppede øjnene og ville give mig det, men jeg lod hende beholde det.
Jeg var vis på, at hun hadede mig.
Hvis jeg havde rørt hende, havde hun råbt: ”Lad mig være.”
Jeg lod hende sidde og græde lidt. Dybt forlegen.
Tilfreds med udfaldet, men også ilde til mode.
Jeg skammede mig lidt. Eller skammede mig på hendes vegne.
Det måtte være flovt at sidde der og græde over for en fremmed.
Jeg var sikker på, at hun ville afvise enhver form for trøst.
Hun ville ikke have accepteret, at jeg holdt hende ind til mig.
Det regnede jeg i al fald ikke med.
Hun sad der over for mig med det ene ben strakt og det andet bøjet.
Et spidst, bøjet, glat, skrøbeligt knæ...
..lige ud for min hånd.
Jeg behøvede bare række hinden ud for at røre ved hendes knæ.
At røre ved hendes knæ var det eneste, jeg ikke skulle gøre...
..og samtidig det letteste af alt.
Jeg var klar over, hvor enkelt det var, og samtidig var det umuligt.
Som at stå ved en skrænt og ikke kunne få sig selv til at springe.
Det krævede mod. Rigtig meget mod.
Jeg har aldrig før gjort noget så heroisk eller så forsætligt.
Det er faktisk første gang, jeg har foretaget mig noget helt forsætligt.
Jeg har aldrig før i den grad følt nødvendigheden af noget.
- Jeg havde jo lovet dig det. - Ja, ja.
Fortsæt. Jeg lader være at afbryde dig.
Jeg lagde hånden på knæet så hurtigt, at hun ikke nåede at reagere.
Min præcise bevægelse hindrede et modtræk.
Hun kiggede bare ligegyldigt på mig. Knap nok fjendtligt.
Hun sagde ikke noget, skubbede ikke min hånd væk eller fjernede benet.
Hvis jeg havde forsøgt at kærtegne hendes pande eller hår,...
..havde hun sikkert trukket sig væk.
Men det her kom bag på hende.
Hun antog nok, at det var starten på et angreb, som ikke kom.
Derfor følte hun sig sikker. Hvad siger du til det?
Godt fortalt. Kunne jeg stenografere, ville jeg skrive det hele ned.
Hvad tænkte hun? Og hvad betyder det overhovedet?
I er så maleriske og skulpturelle, at jeres tanker er ligegyldige.
Jeg gjorde hende kun ked af det, for at hun skulle vågne op.
Og samtidig var det en god gerning.
Havde jeg felt, at det rystede hende, ville jeg have fjernet min hånd.
Omgående. Det havde jeg.
Men det rystede hende ikke. Det gjorde hende faktisk godt.
Den handling, jeg troede var begær, opfattede hun som trøstende.
Der faldt en slags ro over mig...
..blandet med frygt for ikke at magte det.
Det er en sød historie, men fuldstændig harmløs.
Den rummer kun den perversitet, du lægger i den.
Jeg siger tværtimod, at resultatet er uhyre moralsk.
Jeg har fået ophævet den fortryllelse, jeg fortalte dig om.
Jeg føler mig tilfredsstillet...
..og det var en god gerning at få hende væk fra den unge mand.
Jeg havde næppe været så tilfreds uden denne gode gerning.
- Hun finder én, der er endnu værre. - Det tror jeg ikke.
Nu er hun på vagt.
Du kan ikke klare tanken om, at der er en kvinde, du ikke kan få.
Der er da nogle, jeg ikke får. Dig, for eksempel.
- Hold mig udenfor. - Præcis.
Jeg er bare din forsøgskanin, og jeg betragter dig som en rigtig god ven.
Alt det her har jeg kun gjort for din skyld, og det ved du godt.
Laura var for min skyld. Claire er for min skyld.
Forhåbentlig ikke Lucinde.
- Hvornår rejser du i morgen? - Kl. 10.
- Du kommer vel og siger farvel? - Naturligvis.
Hvis du ikke havde været her, var der intet sket mellem mig og pigerne.
- Du ved godt, at jeg tror på dig. - Så nu sker der ikke mere.
Takket være dig oplevede jeg det ypperligste.
Nu behøver der ikke ske mere. Jeg er tilfreds.
- Lucinde. - Lucinde, ja.
Nu kan jeg netop koncentrere mig helt om Lucinde.
Alt det med andre piger er fuldstændig fordampet.
- Du er en troldkvinde. - Var du ì tvivl om det?
Nej. Så havde jeg da ikke turde lægge min skæbne i dine hænder.
ONSDAG DEN 29. JULI
- Sig farvel til Claire fra mig. - Skal jeg vække hende?
Nej. Jeg vil hende ikke noget.
Kan du nu være sød? Skriv til mig.
- Du skal også være sød. - Nu bliver du helt alene i Paris.
- Alene? Nej, - Hvad skal det sige?
- Har du en elsker? - Jeg har en forlovet.
Jeg fortæller dig alt, og du holder mig for nar.
Du har ikke spurgt, og desuden har jeg præsenteret dig for ham.
Var det ham, du havde med hjem fra Geneve?
Ikke værst.
Claire?
- Goddag. Hvordan går det? - Fint, tak.
- Hvad med dig? - Fint nok.
- Er Claire her ikke? - Jo. Hun sover vist bare.
Javel. Der har vi hende jo.
- Nå, du er vågen? - Ja, ja.
- Havde din moder godt? - Jeg kom aldrig til Grenoble.
Nu skal du høre. Jeg havde bøvl med nøglerne og -
Mine bilnøgler. Det forsinkede mig to-tre timer.
Så ville jeg tage toget. Det kunne heller ikke lade sig gøre.
- Jeg forsøgte at ringe til dig. - Du kunne godt have givet besked.
Pludselig var den fem, og så var det for sent.
Jeg ringede til dig, men her var ikke nogen.
Så blev jeg i Annecy, Jeg skulle ud at spise om aftenen.
- Hvad lavede du med Murielle? - Du ved, hvordan hun er.
Hun ævlede løs i en time. Hun var ked af det, og jeg trøstede hende.
- Du kender hende jo. - Det er ikke nogen undskyldning.
- Nej, hør nu. Er du vred på mig? - Det er lige meget.